Renato Guttuso a Československo Proměny jeho recepce v letech 1949-1979
Renato Guttuso and Czechoslovakia
bakalářská práce (OBHÁJENO)
![Náhled dokumentu](/bitstream/handle/20.500.11956/95529/thumbnail.png?sequence=7&isAllowed=y)
Zobrazit/ otevřít
Trvalý odkaz
http://hdl.handle.net/20.500.11956/95529Identifikátory
SIS: 187031
Kolekce
- Kvalifikační práce [2231]
Autor
Vedoucí práce
Oponent práce
Czumalo, Vladimír
Fakulta / součást
Katolická teologická fakulta
Obor
Dějiny křesťanského umění- bc.
Katedra / ústav / klinika
Ústav dějin křesťanského umění
Datum obhajoby
7. 9. 2017
Nakladatel
Univerzita Karlova, Katolická teologická fakultaJazyk
Čeština
Známka
Výborně
Klíčová slova (česky)
Renato Guttuso, Československo, Itálie, kulturní vztahy, kulturní politika, Komunistická strana Československa, Komunistická strana Itálie, socialistický realismus, neorealismus, komunismus, 1948-1989Klíčová slova (anglicky)
Renato Guttuso, Czechoslovakia, Italy, Cultural Relations, Cultural Policy, Communist Party of Czecoslovakia, Communist Party of Italy, Socialist Realism, Neo-Realism, Communism, 1948-1989Práce se zabývá postavou malíře Renata Guttusa z pohledu Československa v letech 1949 - 1979, tj. v období, kdy se v Praze konaly jeho výstavy. Zkoumá, jak bylo u nás jeho dílo přijato, jaké byly motivace vzájemných sympatií a spolupráce a způsob, jakým tato spolupráce probíhala. Sleduje jeho pozici jakožto neorealistického malíře a aktivního člena Italské komunistické strany. Tato strana získala v poválečném období v Itálii velkou podporu veřejnosti. Byla do značné míry nezávislou na oficiální politice Komunistické strany Sovětského svazu a v mnohém se proto její názory od ní odchylovaly. Itálie byla zároveň zemí západně orientovanou a nacházela se v poválečném období v zájmové sféře Spojených států jakožto příjemce pomoci Marshallova plánu a od roku 1949 členský stát NATO. V širších souvislostech se proto práce zabývá dobovou kulturní a politickou situací v Itálii a v Československu a přináší vhled do vzájemných kulturních vztahů obou zemí. Autorka vycházela z dobové literatury, archivních pramenů (archiv Ministerstva zahraničních věcí, archiv Národní Galerie) a dobového tisku (zejména časopisy Výtvarné umění, Výtvarná práce, deník Rudé právo, měsíčník Literární noviny).